Добри Жотев
Пролетният вятър

chitanka.info

Вятърът — немирник стар,

блъска по вратите,

крушата отвън го пъди

и свисти сърдито.

Вятърът — немирник стар,

вие черни клони,

през огради, покрай сгради

сума шапки гони.

Свири в пукнати гърнета,

по стъклата чука,

гъне белите пранета,

громоли в улука.

Бори се със всяка къща,

дърпа в миг забрадки,

край реката преобръща

непохватни патки.

Вятърът — немирник стар,

всичко живо смая,

даже скочи ненадейно

в малката ми стая.

Поразходи се набързо,

туй-онуй разбишка —

върху масата намери

пъстрата ми книжка.

Поопипа я чевръсто,

пръсти в нея вплете

и додето му я взема,

цяла я прочете.

И додето му се скарам,

пак навън изскочи

и към снежните полета

бързо се насочи.

Снежни ли? Какви ти снежни?

Снежни бяха вчера,

а сега ни сняг, ни нищо —

само да се звериш!

Вятърът — немирник стар,

зимата измита,

за да дойде пролетта

млада и честита.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.